text: # Jana Knitlová
  Jana Knitlová (* 19. října 1942, Praha, Československo) je autorka a režisérka rozhlasových her a dokumentů, filmová a televizní scenáristka filmů. Mezi známé filmy (námět a scénář) patří „Krakonoš a lyžníci“, „Malinový koktejl“ nebo „Bota jménem Melichar“. Scenáristicky se podílela na řadě filmů a televizních inscenací, např. „Hodiny od Fourniera“ (na motivy povídky Guy de Maupassanta), „Eine kleine Jazzmusik“ (knižní předloha Josef Škvorecký) „Berenika stříhá vlasy“ (přepis povídky F. S. Fitzgeralda), „Vrah jsi ty!“ a sérii příběhů s detektivní zápletkou „Případ pro malíře“, „Případ dvou sester“, „Případ pro lyžaře“ a „Případ dvou básníků“.
  Je známa svými autorskými pracemi pro rozhlas. Napsala drama „Rány vítězů“ s Janou Hlaváčovou, Danou Medřickou, Eduardem Cupákem aj., nebo komedií „Tah dnes večer“ s Růženou Merunkovou, Vladimírem Rážem, Hanou Maciuchovou a dalšími předními českými herci.
  Samostatnou kapitolu tvoří její tvorba pro děti. Dramaturgicky se podílela na filmech „Ať žijí duchové!“, „Princ a Večernice“, „Poplach v oblacích“, „Od zítřka nečaruji“, „O princezně Jasněnce a létajícím ševci“, „Kam doskáče ranní ptáče“, „Páni Edisoni“ a dalších.
  
  ## Životopis
  Jana se narodila do rodiny advokáta Poslušného. Absolvovala jedenáctiletou střední školu, kterou ukončila maturitou v roce 1959. Vystudovala na DAMU v Praze režii a dramaturgii. Absolvovala režií F. G. Lorcovy „Krvavé svatby“ a autorského písma „Holčičí improvizace aneb Dambaret“ (spoluautorka Iva Janžurová).
  V roce 1960 zpívala a hrála Jana Poslušná v divadle Semafor (Zuzana je sama doma). Zahrála si ve filmu ze sportovního prostředí „Ledoví muži“ v režii Vladimíra Síse. V letech 1960 až 1964 působila v divadle Paravan (1960 - 1963), mezi lety 1963–1964v literární kavárně Luxor. Účinkovala též v pražském zájezdovém divadle Zuzany Kočové Maringotka (1964–65).
  V letech 1967 až 1974 byla lektorkou a později dramaturgyní v Divadle Jiřího Wolkra. V letech 1974 až 1989 působila jako dramaturg ve skupině filmů pro děti a mládež Oty Hofmana ve Filmovém studiu Barrandov. Od roku 1987 zde působila také jako scenáristka.
  V roce 1989 si zvolila svobodné povolání. V roce 1994 začala pracovat jako jednatelka pražské poradny pro Bílý kruh bezpečí, angažovala se i jako konzultantka na lince domácího násilí a ve spolupráci s tímto občanským sdružením natočila v roce 1998 šestidílný dokument o obětech trestných činů.
  V rámci občanského sdružení Audabiac se zapojila do projektu, který rozvíjí tvůrčí fantazii dětí z dětských domovů.
  
  ## Autorská činnost
  Divadelní publicistice se věnovala v 60. letech 20. století (Kulturní tvorba, Mladý svět, Mladá fronta, Literární měsíčník). Její příspěvky vysílal rozhlasový pořad Mikrofórum, pro Československé televizi pracovala jako reportérka. V 90. letech psala do deníků Metropolitan a Práce. Publikovala také v Listech a Světě a divadle, po roce 2000 pracovala pro iROZHLAS. Patří mezi autory pořadu „Ranní úvaha“, který uvádí Český rozhlas Vltava, jeho podtitul zní „Malé zamyšlení a inspirace pro všední den“.
  
  ### Divadelní hry
  Ve svém prvním dramatu „Sekyra na studánky“ (Městská divadla pražská, premiéra 31. ledna 1978), které se odehrává o silvestrovské noci, se soustředí na vztah mezi partnery a formování osobnosti obecně. Podobné téma zvolila i v komedii „Neviditelný spratek“. „Soukromá derniéra“ je divadelní hra popisující situaci dvou herců, kteří se střetli s totalitní mocí, autorka si zde klade otázky o smyslu života i vztahu k vlasti.
  
  ### Autorské rozhlasové hry
  V sedmdesátých let se vedení rozhlasu snažilo podpořit tvorbu dramatických pořadů, především původní rozhlasovou tvorbu. Mezi autory, kteří se soustředili na osud konkrétního člověka, na příběh a téma, mnohdy připomínající až komorní zkušenosti a pocity posluchačů, patřila i Jana Knitlová. Mezi lety 1974 až 1980 napsala rozhlasové hry „Kdo miluje dobrou knihu“, „Vinna je Nina“, „Rány vítězů“, „Tak dnes večer“ a další. Společně se svým manželem Oldřichem Knitlem napsala hry „Až překročím práh tohoto domu“ a „Nejzazší citu mez“.
  Její rozhlasová dramata jsou charakterizována zaměřením na mladou generaci, přiměřeně působí výchovné tendence autorky, důraz na morální hodnoty. Pro děti napsala Jana Knitlová rozhlasové hry: „Tužka s Mikymauzem“ (o přátelství dvou spolužaček, které naruší konkurs na roli ve filmu), „Hodina mezi psem a andulkou“, „Lyžování s prababičkou“, „Nesnese se se sestrou“, „Rádio Bubu“, „Bota jménem Melichar“ (podle vlastní stejnojmenné prózy). Spolu s manželem, napsali rozhlasové hry „Hvězdná blecha“ a „Neptej se a skákej“.
  
  ### Dramatizace v rozhlase
  Vedle autorské práce se Jana Knitlová věnovala i dramatizaci rozhlasových her, např. „Zlatý řetěz“ (dramatizace novely Alexandra Grina), „Příběhy Pata Hobbyho“ (soubor povídek F. S. Fitzgeralda), „Podfukářská série“ a „Vánoce na objednávku“ (povídky O’Henryho), „Rozum a cit“ (adaptace románu J. Austenové), „Fitzgeraldovi – takový krásný pár“ (inscenace o životě F. S. Fitzgeralda a jeho ženy; název je inspirován prózou autora „Takový krásný pár“), pro rozhlas upravila i svoji divadelní hru „Soukromá derniéra“.
  Zpracovala román pro děti „Bratři Lví srdce“ od Astrid Lindgrenové, „Nevěsta pro čaroděje„ a „Tajemství třináctého nástupiště“, dvě dramatizace pohádek Evy Ibbotsonové.
  
  ### Scenáristka
  Je autorkou scénářů k filmům „Krakonoš a lyžníci“, „Malinový koktejl“, „Bota jménem Melichar“. Zpracovala krátký film „Díváme se divadlem“. Česká televize uvedla, na základě jejích scénářů, inscenace „Noc k otvírání studánek“, „Dva na schodišti“ a pohádku „O princezně se zlatým lukem“.
  Známé jsou její adaptace literárních děl: „Německý uprchlík“ od Bernarda Malamuda v režii Viktora Polesného, „Hodiny od Fourniera“ podle předlohy Guy de Maupassanta v režii Jiřího Chlumského, „Poklad pana H.“ komedie na motivy povídky W. S. Maughama v režii Karla Smyczka. Nelze zapomenout na „Specialitu šéfkuchaře“ v hlavní roli s Jiřím Lábusem, od v Stanleyho Ellina nebo detektivní příběh podle povídky E. A. Poea „Vrah jsi ty!“ v režii Lucie Bělohradské.
  
  ### Próza
  V roce 1974 se Jana Knitlová představila s dalšími začínajícími autory (Vladimír Klapka, Hana Dlouhá, Sylva Daníčková, Pavel Hajný) souborem povídek a novel „Kdo sní víc večeří“. Novela z roku 1978 „Kdo pojede kávovou řeku“ vypráví příběh o lásce studentky na mezinárodním táboře. Román „Talent na Julii“ o mladé talentované herečce, která se snaží zajistit své nemanželské dcerce domov, se tematicky nevymyká z její tvorby. Hlavní hrdinkou je žena a hledání cesty životem. „Potvrzení o zrušeném létu“ je humorný román o lásce a dietách jedné dámy.
  Nakladatelství Motto vydalo v roce 2011detektivku Pátý list čtyřlístku. Knižně vyšly také „Krakonoš a lyžníci“ a „Bota jménem Melichar“. Pro děti vydala verše popisující každodenní život jedné rodiny „Jaké je to u nás doma“ a knihu o cestování v čase „Stoletá holka“, kde se potkává chlapec na konci 20. století s prababičkou. V rámci její literární tvorby lze nalézt příspěvky i ve sbornících.
  Rozhlasová komedie parodující divácké a posluchačské soutěže, „Písničky“ dostala cenu Prix Bohemia Radio v roce 1999.
  
title: Jana Knitlová
wikitext: {{Infobox - umělec
  | jméno = Jana Knitlová
  | rodné jméno = Poslušná
  | místo narození = [[Praha]]<br />{{Vlajka a název|Protektorát Čechy a Morava}}
  | alma mater = [[Divadelní fakulta Akademie múzických umění v Praze|DAMU]]
  | vzdělání = [[režie]], [[dramaturgie]]
  | povolání = scenáristka, [[dramaturgyně]], [[spisovatelka]]
  }}
  '''Jana Knitlová''' (* [[19. říjen|19. října]] [[1942]], [[Praha]], [[Československo]]) je autorka a [[režisér]]ka rozhlasových her a [[Dokumentární film|dokumentů]], filmová a televizní [[scenáristka]] filmů. Mezi známé filmy (námět a scénář) patří „[[Krakonoš a lyžníci]]“, „Malinový koktejl“ nebo „[[Bota jménem Melichar]]“. Scenáristicky se podílela na řadě filmů a televizních inscenací, např. „Hodiny od Fourniera“ (na motivy povídky [[Guy de Maupassant]]a), „Eine kleine Jazzmusik“ (knižní předloha [[Josef Škvorecký]]) „Berenika stříhá vlasy“ (přepis povídky [[Francis Scott Fitzgerald|F.&nbsp;S.&nbsp;Fitzgeralda]]), „Vrah jsi ty!“ a sérii příběhů s detektivní zápletkou „[[Případ pro malíře|Případ pro malíře“]], „Případ dvou sester“, „Případ pro lyžaře“ a „Případ dvou básníků“.
  
  Je známa svými autorskými pracemi pro rozhlas. Napsala drama „Rány vítězů“ s [[Jana Hlaváčová|Janou Hlaváčovou]], [[Dana Medřická|Danou Medřickou]], [[Eduard Cupák|Eduardem Cupákem aj.]], nebo komedií „Tah dnes večer“ s [[Růžena Merunková|Růženou Merunkovou]], [[Vladimír Ráž|Vladimírem Rážem]], [[Hana Maciuchová|Hanou Maciuchovou]] a dalšími předními českými herci.
  
  Samostatnou kapitolu tvoří její tvorba pro děti. Dramaturgicky se podílela na filmech „[[Ať žijí duchové!|Ať žijí duchové]]!“, „[[Princ a Večernice]]“, „Poplach v oblacích“, „Od zítřka nečaruji“, „O princezně Jasněnce a létajícím ševci“, „Kam doskáče ranní ptáče“, „Páni Edisoni“ a dalších.
  
  == Životopis ==
  Jana se narodila do rodiny advokáta Poslušného. Absolvovala [[Jedenáctiletá střední škola|jedenáctiletou střední školu]], kterou ukončila [[Maturita|maturitou]] v roce 1959. Vystudovala na [[Divadelní fakulta Akademie múzických umění v Praze|DAMU]] v [[Praha|Praze]] [[Režie|režii]] a [[dramaturg]]ii. Absolvovala režií F. G. Lorcovy „Krvavé svatby“ a autorského písma „Holčičí improvizace aneb Dambaret“ (spoluautorka [[Iva Janžurová]]<ref>{{Citace elektronické monografie
  | příjmení = Švejda
  | jméno = Martin J
  | titul = Iva Janžurová,
  | url = http://encyklopedie.idu.cz/index.php/Iva_Jan%C5%BEurov%C3%A1._Od_Sk%C5%99iv%C3%A1nka_k_Al%C5%BEb%C4%9Bt%C4%9B_II.
  | datum vydání = 2017
  | datum přístupu = 8.5.2021
  }}</ref>).
  
  V roce 1960 zpívala a hrála Jana Poslušná v divadle [[Semafor (divadlo)|Semafor]] (''Zuzana je sama doma''<ref>{{Citace elektronického periodika
  | titul = Jiří Suchý & Jiří Šlitr - Divadlo Semafor 1959 - 1969 (1-3)
  | periodikum = www.muzeum-hudby.cz
  | url = https://www.muzeum-hudby.cz/vinyl-detail/jiri-suchy-jiri-slitr-divadlo-semafor-1959-1969-1-3-3318364
  | jazyk = cs
  | datum přístupu = 2021-05-07
  }}</ref>). Zahrála si ve filmu ze sportovního prostředí „Ledoví muži“ v režii [[Vladimír Sís (režisér)|Vladimíra Síse]]. V letech 1960 až 1964 působila v divadle [[Paravan (divadlo)|Paravan]] (1960&nbsp;-&nbsp;1963), mezi lety 1963–1964v literární kavárně Luxor. Účinkovala též v pražském zájezdovém divadle [[Zuzana Kočová|Zuzany Kočové]] Maringotka (1964–65).<ref>{{Citace elektronického periodika
  | titul = Tvorba osobností
  | periodikum = vis.idu.cz
  | url = https://vis.idu.cz/Persons.aspx?nameId=15634&personName=Knitlov%25u00e1%252c+Jana
  | datum přístupu = 2021-05-08
  }}</ref>
  
  V letech 1967 až 1974 byla lektorkou a později [[dramaturg]]yní v [[Divadlo Jiřího Wolkera|Divadle Jiřího Wolkra]]. V letech 1974 až 1989 působila jako dramaturg ve skupině filmů pro děti a mládež [[Ota Hofman|Oty Hofmana]] ve [[Barrandov Studio|Filmovém studiu Barrandov]]. Od roku 1987 zde působila také jako scenáristka.
  
  V roce 1989 si zvolila [[svobodné povolání]]. V roce 1994 začala pracovat jako [[jednatel]]ka pražské poradny pro [[Bílý kruh bezpečí]], angažovala se i jako [[Konzultant (věda)|konzultantka]] na lince [[Domácí násilí|domácího násilí]] a ve spolupráci s tímto občanským sdružením natočila v roce 1998 šestidílný [[Dokumentární film|dokument]] o obětech [[Trestný čin|trestných činů]].<ref>{{Citace elektronického periodika
  | titul = Stručná historie Bílého kruhu bezpečí
  | periodikum = www.bkb.cz
  | url = https://www.bkb.cz/o-nas/projektova-cinnost/strucna-historie-bileho-kruhu-bezpeci/
  | datum přístupu = 2021-05-08
  }}</ref>
  
  V&nbsp;rámci [[Spolek|občanského sdružení]] Audabiac se zapojila do projektu, který rozvíjí tvůrčí fantazii dětí z dětských domovů.<ref>{{Citace elektronického periodika
  | titul = Audabiac -
  | periodikum = www.artmap.cz
  | url = https://www.artmap.cz/audabiac/
  | jazyk = cs-CZ
  | datum přístupu = 2021-05-08
  | url archivu = https://web.archive.org/web/20210508154923/https://www.artmap.cz/audabiac/
  | datum archivace = 2021-05-08
  }}</ref><ref>{{Citace elektronického periodika
  | příjmení = 
  | titul = Rodinné křižovatky: Audabiac
  | periodikum = Česká televize
  | url = https://www.ceskatelevize.cz/porady/1102412465-rodinne-krizovatky/30429434134-audabiac/
  | jazyk = cs
  | datum přístupu = 2021-05-08
  }}</ref>
  
  == Autorská činnost ==
  [[Soubor:ČRo,_Český_rozhlas,_Vltava,_Logo.png|náhled|Logo: Český rozhlas, Vltava]]
  Divadelní [[Publicistika|publicistice]] se věnovala v 60. letech 20. století (Kulturní tvorba, [[Mladý svět]], [[Mladá fronta (deník)|Mladá fronta]], Literární měsíčník). Její příspěvky vysílal rozhlasový pořad [[Mikrofórum]], pro [[Československá televize|Československé televizi]] pracovala jako reportérka. V 90. letech psala do deníků Metropolitan a [[Práce (noviny)|Práce]]. Publikovala také v [[Listy (časopis)|Listech]] a [[Svět a divadlo|Světě a divadle]],<ref name=":0">{{Citace elektronického periodika
  | příjmení = CeskaObrazarna.cz
  | titul = Dnes oslaví 75. narozeniny spisovatelka Jana Knitlová
  | periodikum = Deník KNIHY
  | url = https://denik-knihy.cz/dnes-oslavi-75-narozeniny-spisovatelka-jana-knitlova/
  | jazyk = cs
  | datum přístupu = 2021-05-08
  }}</ref> po roce 2000 pracovala pro [[iROZHLAS]].<ref>{{Citace elektronického periodika
  | titul = Jana Knitlová {{!}} autor(ka) {{!}} 1 {{!}} iROZHLAS
  | periodikum = iROZHLAS
  | odkaz na periodikum = iROZHLAS
  | vydavatel = Český rozhlas
  | odkaz na vydavatele = Český rozhlas
  | url = https://www.irozhlas.cz/jana-knitlova-5550625
  | jazyk = cs
  | datum přístupu = 2021-05-09
  }}</ref> Patří mezi autory pořadu „Ranní úvaha“, který uvádí [[Český rozhlas Vltava]], jeho podtitul zní „Malé zamyšlení a inspirace pro všední den“.<ref>{{Citace elektronického periodika
  | titul = Ranní úvaha
  | periodikum = Vltava
  | url = https://vltava.rozhlas.cz/ranni-uvaha-5057883
  | datum vydání = 2002-06-13
  | jazyk = cs
  | datum přístupu = 2021-05-08
  }}</ref>
  
  === Divadelní hry ===
  Ve svém prvním dramatu „Sekyra na studánky“ ([[Městská divadla pražská]], [[premiéra]] 31. ledna 1978<ref>{{Citace elektronického periodika
  | titul = Jana Knitlová - Sekyra na studánky (divadelní program) - PRODÁNO :: Knihy-antikvariat
  | periodikum = knihy-antikvariat.webnode.cz
  | url = https://knihy-antikvariat.webnode.cz/products/jana-knitlova-sekyra-na-studanky-divadelni-program-12-kc/
  | datum přístupu = 2021-05-08
  }}{{Nedostupný zdroj}}</ref>), které se odehrává o silvestrovské noci, se soustředí na vztah mezi partnery a formování osobnosti obecně. Podobné téma zvolila i v&nbsp;komedii „Neviditelný spratek“. „Soukromá derniéra“ je divadelní hra popisující situaci dvou herců, kteří se střetli s totalitní mocí, autorka si zde klade otázky o smyslu života i vztahu k vlasti.
  
  === Autorské rozhlasové hry ===
  V sedmdesátých let se vedení rozhlasu snažilo podpořit tvorbu dramatických pořadů, především původní rozhlasovou tvorbu. Mezi autory, kteří se soustředili na osud konkrétního člověka, na příběh a téma, mnohdy připomínající až komorní zkušenosti a pocity posluchačů, patřila i Jana Knitlová. Mezi lety 1974 až 1980 napsala rozhlasové hry „Kdo miluje dobrou knihu“, „Vinna je Nina“, „Rány vítězů“, „Tak dnes večer“ a další. Společně se svým manželem [[Oldřich Knitl|Oldřichem Knitlem]] napsala hry „Až překročím práh tohoto domu“ a „Nejzazší citu mez“.
  
  Její rozhlasová dramata jsou charakterizována zaměřením na mladou generaci, přiměřeně působí výchovné tendence autorky, důraz na morální hodnoty.<ref name=":1">{{Citace elektronického periodika
  | titul = Slovník české literatury
  | periodikum = www.slovnikceskeliteratury.cz
  | url = http://www.slovnikceskeliteratury.cz/showContent.jsp?docId=455
  | datum přístupu = 2021-05-11
  }}</ref> Pro děti napsala Jana Knitlová rozhlasové hry: „Tužka s Mikymauzem“ (o přátelství dvou spolužaček, které naruší konkurs na roli ve filmu), „Hodina mezi psem a andulkou“, „Lyžování s prababičkou“, „Nesnese se se sestrou“, „Rádio Bubu“, „Bota jménem Melichar“ (podle vlastní stejnojmenné prózy). Spolu s manželem, napsali rozhlasové hry „Hvězdná blecha“<ref>{{Citace elektronického periodika
  | titul = Hvězdná blecha. Sci-fi vyprávění o dívce, která už nechtěla být jedináček
  | periodikum = Rádio Junior
  | url = https://junior.rozhlas.cz/hvezdna-blecha-sci-fi-vypraveni-o-divce-ktera-uz-nechtela-byt-jedinacek-8166603?player=on
  | datum vydání = 2021-04-17
  | jazyk = cs
  | datum přístupu = 2021-05-11
  }}</ref> a „Neptej se a skákej“.<ref>{{Citace elektronického periodika
  | titul = Neptej se a skákej. Drsné sci-fi dobrodružství z daleké budoucnosti
  | periodikum = Rádio Junior
  | url = https://junior.rozhlas.cz/neptej-se-a-skakej-drsne-sci-fi-dobrodruzstvi-z-daleke-budoucnosti-8197536
  | datum vydání = 2020-05-30
  | jazyk = cs
  | datum přístupu = 2021-05-11
  }}</ref>
  
  === Dramatizace v rozhlase ===
  Vedle autorské práce se Jana Knitlová věnovala i dramatizaci rozhlasových her, např. „Zlatý řetěz“ (dramatizace novely [[Alexandr Grin|Alexandra Grina]]), „Příběhy Pata Hobbyho“ (soubor povídek F.&nbsp;S.&nbsp;Fitzgeralda), „Podfukářská série“ a „Vánoce na objednávku“ (povídky [[O. Henry|O’Henryho]]), „[[Rozum a cit]]“ (adaptace románu [[Jane Austenová|J. Austenové]]), „Fitzgeraldovi – takový krásný pár“ (inscenace o životě F.&nbsp;S.&nbsp;Fitzgeralda a jeho ženy; název je inspirován prózou autora „Takový krásný pár“<ref>{{Citace elektronického periodika
  | titul = Jana Knitlová: Fitzgeraldovi – Takový krásný pár
  | periodikum = Vltava
  | url = https://vltava.rozhlas.cz/jana-knitlova-fitzgeraldovi-takovy-krasny-par-5052312
  | datum vydání = 2011-03-31
  | jazyk = cs
  | datum přístupu = 2021-05-08
  }}</ref>), pro rozhlas upravila i svoji [[Divadelní hra|divadelní hru]] „Soukromá derniéra“.
  
  Zpracovala román pro děti [[Bratři Lví srdce|„Bratři Lví srdce“]] od [[Astrid Lindgrenová|Astrid Lindgrenové]], „Nevěsta pro čaroděje„ a „Tajemství třináctého nástupiště“, dvě dramatizace pohádek Evy Ibbotsonové.
  
  === Scenáristka ===
  Je autorkou scénářů k filmům „Krakonoš a lyžníci“, „Malinový koktejl“, „Bota jménem Melichar“. Zpracovala krátký film „Díváme se divadlem“. Česká televize uvedla, na základě jejích scénářů, inscenace „Noc k otvírání studánek“, „Dva na schodišti“ a pohádku „O princezně se zlatým lukem“.
  
  Známé jsou její adaptace literárních děl: „Německý uprchlík“ od [[Bernard Malamud|Bernarda Malamuda]] v režii [[Viktor Polesný|Viktora Polesného]], „Hodiny od Fourniera“ podle předlohy [[Guy de Maupassant]]a v režii Jiřího Chlumského, „Poklad pana H.“ komedie na motivy povídky [[William Somerset Maugham|W. S. Maughama]] v režii Karla Smyczka. Nelze zapomenout na „Specialitu šéfkuchaře“ v hlavní roli s [[Jiří Lábus|Jiřím Lábusem]], od v Stanleyho Ellina nebo detektivní příběh podle povídky [[Edgar Allan Poe|E. A. Poea]] „Vrah jsi ty!“ v režii Lucie Bělohradské.
  
  === Próza ===
  V roce 1974 se Jana Knitlová představila s dalšími začínajícími autory (Vladimír Klapka, Hana Dlouhá, [[Sylvie Daníčková|Sylva Daníčková]], [[Pavel Hajný]]) souborem povídek a novel „Kdo sní víc večeří“. Novela z roku 1978 „Kdo pojede kávovou řeku“ vypráví příběh o lásce studentky na mezinárodním táboře. Román „Talent na Julii“ o mladé talentované herečce, která se snaží zajistit své nemanželské dcerce domov,<ref>{{Citace elektronického periodika
  | příjmení = Databazeknih.cz
  | titul = Talent na Julii - Jana Knitlová {{!}} Databáze knih
  | periodikum = www.databazeknih.cz
  | url = https://www.databazeknih.cz/knihy/talent-na-julii-65414
  | datum přístupu = 2021-05-11
  }}</ref> se tematicky nevymyká z její tvorby. Hlavní hrdinkou je žena a hledání cesty životem. „Potvrzení o zrušeném létu“ je humorný román o lásce a dietách jedné dámy.
  
  Nakladatelství Motto vydalo v roce 2011detektivku Pátý list čtyřlístku.<ref name=":0" /> Knižně vyšly také „Krakonoš a lyžníci“ a „Bota jménem Melichar“. Pro děti vydala verše popisující každodenní život jedné rodiny „Jaké je to u nás doma“ a knihu o cestování v čase „Stoletá holka“, kde se potkává chlapec na konci 20. století s prababičkou. V rámci její literární tvorby lze nalézt příspěvky i ve sbornících.<ref name=":1" />
  
  Rozhlasová komedie parodující divácké a posluchačské soutěže, „Písničky“ dostala cenu [[Prix Bohemia Radio]] v roce 1999.
  
  == Reference ==
  <references />
  
  == Související články ==
  * [[Zuzana je sama doma]]
  * [[Krakonoš a lyžníci]]
  * [[Detektivky podle Proškové]]
  * [[Bota jménem Melichar]]
  
  == Externí odkazy ==
  * {{čsfd osoba}}
  * {{fdb osoba|19885}}
  * [https://vis.idu.cz/Persons.aspx?nameId=15634&personName=Knitlov%C3%A1%2C%20Jana Tvorba]
  {{Autoritní data}}
  
  {{DEFAULTSORT:Knitlová, Jana}}
  [[Kategorie:České divadelní herečky]]
  [[Kategorie:České dramatičky]]
  [[Kategorie:České spisovatelky 20. století]]
  [[Kategorie:České spisovatelky 21. století]]
  [[Kategorie:Lidé Českého rozhlasu]]
  [[Kategorie:Narození 18. října]]
  [[Kategorie:Narození v roce 1942]]
  [[Kategorie:Narození v Praze]]
  [[Kategorie:Ženy]]
infoboxes: [{"title": "Jana Knitlov\u00e1", "data": {"Rodn\u00e9 jm\u00e9no": "Poslu\u0161n\u00e1", "Narozen\u00ed": "19. \u0159\u00edjna 1942 (82 let) \u00b7 Praha \u00b7 Protektor\u00e1t \u010cechy a Morava", "Vzd\u011bl\u00e1n\u00ed": "re\u017eie, dramaturgie", "Alma mater": "DAMU", "Povol\u00e1n\u00ed": "scen\u00e1ristka, dramaturgyn\u011b, spisovatelka"}}]